Vi kirurger er vant til at søge råd hos hinanden.
- At få en anden vurdering. - Ikkekardiogent lungeødem.
- Aortadissektion. - Ja! Nej, forresten.
Men nu forstår jeg, hvor indviklet postobstruktivt lungeødem er.
Vi opfordrer endda patienter til at få en anden vurdering.
Jeg har jo terpet med Callie siden kl. 4 i morges.
Jeg har ikke set familien siden i går. Men pyt, for Callie er genial.
Jeg brænder for det her. Der står flammer ud af mit hoved.
- Vi tales ved senere. - Hun er god. Jeg scorer til eksamen.
- Jeg nakker den eksamen. - Ja... du nakker den.
- Av. Hvad laver vi? - Intet.
Men hvorfor spørge flere, når man er sikker?
- Hvorfor ser du så underlig ud? - Jeg ser ikke underlig ud.
- Du talte om eksamen. - Nej, om Callie. Du lyttede ikke.
- Jo da. - Hvad sagde jeg?
For hvis vi skal være ærlige, så er kirurger som cowboys.
Du brænder, Callie er genial, og du vil nakke den eksamen.
- Jeg må gå. - Vi arbejder helst alene.
Jeg nakker den eksamen.
- Jeg er på børneafdelingen i dag. - Det er hårdt på børneintensiv.
Ikke værre end Dereks håbløse sager. Jeg erklærer nogen død hver dag.
- Hvad skal vi i dag? - Har du set en baby på under 0,5 kg?
Nej, for nyfødte, som vejer under 500 gram...
De overlever ikke.
- Gud... han er så lille som en dåse. - Han vejer 400 gram.
- Men han vokser. - Måske er det mest væske.
- Hvordan har du det? - Jeg er ikke bekymret for mig selv.
- Du er vel Chris? Turnuslæge? - Taler du om mig?
- Taler du ikke om mig? - Har I valgt et navn?
- Nej, vi... - Men det bør vi gøre.
- Har du nogen idéer? - Vi kan vente, til han er stærkere.
- Nu vejer han 405 gram. - Jeg sagde jo, han er vokset.
- Så kigger jeg på babyprognosen. - "Babyprognosen"?
Den udregner for tidligt fødtes overlevelseschance.
- Den bruger vi ikke. - Hvorfor ikke?
Hans chance for at overleve er stadig kun 13 procent.
Derfor. Forældrene bliver så bange.
- Godmorgen. - Dr. Robbins. Han vejer 405 gram nu.
Flot. Men ifølge billederne har han NEC. Alvorlig tarmbetændelse.
- Og uden en operation... - Dødsrisikoen er over 50 procent.
- Operationsmetoden er forbedret. - Vent. I skal træffe mange valg.
Men her har I intet valg. Uden en operation dør han.
Dr. Karev har ret.
Så har vi vel intet valg.
Vi ses til frokost. Dr. Bailey.
- Opererer vi den mediastinale tumor? - Ja, vi gør...
- Er Meredith syg i dag? - Hun kom tidligt for at terpe.
- Hvorfor? - Jeg undrede mig bare.
Det plejer at være hende, der afleverer Zola, så...
Vi ses deroppe.
Sig farvel...
På diagram 9C ser I, hvordan den kan påvirke...
Undskyld. Det er ikke 9C, men...
Eller er det...?
Pyt med det. Som I kan se...
Det er så cool. Jeg skal bare finde den.
Jeg har tredimensionelle modeller af stamceller.
Man kan se, hvordan de samarbejder, når et nyt hjerte vokser frem.
- Jeg skal bare finde den. - Det er helt i orden.
Vi har dit materiale, dr. Altman. Det er nok.
Men tænk på, at forskningen kan redde livet for tusindvis.
Så... vil I ikke nok tænke grundigt over det?
- Fortæl. - En espressomaskine eksploderede.
- Kvinde, forbrændt overkrop. - Er ansigtet smeltet?
- Er det hurtigt drop? - I venstre arm.
- Jeg spurgte, om det er hurtigt drop. - Det er størrelse 20.
- Hvad hedder du? - Angie.
Mand, 37. Lavt tryk på stedet, fik drop. Humerusfraktur og sår.
- Skyldes det en espressomaskine? - Eksplosionen smed ham ind i væggen.
Vi tilkalder dr. Torres og dr. Hunt. Splinter i brystet. Find kardiologen.
- Hvad skete der med Angie? - Er Angie din kone?
Hun er min barista.
Adele?
Adele!
Åh gud...
Adele! Kom du til skade, skat?
- Sikken fiasko. - Så slemt var det nok ikke.
- Men stamceller er jo fremtiden. - Den idé er død. Ligesom min mand.
- Alt er ligegyldigt, når han er død. - Bed Owen om at tale med dem.
- Han kan påvirke den slags. - Jeg taler ikke med Owen Hunt.
- Flyt dig! - Hjertet svigter. Sæt dræn, Yang.
Var det en hård nat?
- Du kom ikke hjem. - Biluheld. Jeg sms'ede. Du sov vel.
Du får noget smertestillende, Devin.
Og vi sætter et lungedræn, så blodet løber ud. Det vil hjælpe.
Teddy sagde, hun spolerede fremlæggelsen. Du kunne støtte hende.
- Svag puls i venstre side. - Vi skal scanne dig.
- Skal vi ringe til dine pårørende? - Nej, mine forældre er gamle.
- Men sig til Angie, jeg klarer mig. - Hvem er det?
- Baristaen i traumarum 1. - Grey. Dr. Webber er på skadestuen.
Nej, han skal have hjælp.
Jeg tjekkede jo ventilen. Den virkede.
- Er mit ansigt smeltet? - Nej, nej. Lig nu stille.
- Jeg kan jo ikke nå alt. - Du skal ligge stille.
Lønnen er elendig, og så det pres.
Vi vil redde dit ansigt. Vi er også pressede, så hold op...
Hent flere forbindinger. Nu.
Undskyld. Rengør resten. Jeg kommer straks.
Du råbte ad en patient og en redder. Hvad er der med dig?
Det er hårdt at læse til eksamen.
- Vi har terpet. Det går fint. - "Fint" er ikke nok. Jeg er en Avery.
Får du sex? Hvornår fik du sidst sex?
- Det angår ikke dig. - Sig det nu.
- Jeg har ikke tid til den slags. - Det har man altid tid til.
Mor havde også bøvl med komfuret. Så begyndte hun at køre galt.
- Og så gik hun ud om natten. - Adele har det fint. Vi klarer os.
Rose Ridge er virkelig godt. Dygtige læger, gode ressourcer.
Vi er bare ikke klar til det.
- Du risikerede evnen til at operere. - Ja, jeg kigger på det.
- Du vil bare lukke munden på mig. - Lykkes det?
Det er et af de steder, jeg har magt, så jeg kan anbefale jer.
Godt. Nekrosen er begrænset, så meget af tarmen kan reddes.
Faderen må ændre sin dumme algoritme.
- Han ved for lidt endnu. - Han ser jo barnet som dødsdømt.
Men se, han er en kæmpe. Du er en lille Muhammad Ali.
- Hun er munter. - Hun slipper for de håbløse sager.
- Hun vil have lidt sjov i dag. - Du kan skære i tarmen. Vil du det?
- Må jeg? - Gør det, inden jeg fortryder.
Vævet er skrøbeligt, så skær, som om det var et hårstrå.
- Torres og jeg vurderede skulderen... - Nu gør vi det her.
Vi scanner bryst og arme, så prøv at slappe af.
- Min ven Angie. Klarer hun den? - Hun er forbrændt, men klarer den.
Jeg burde have undgået køen. Hun bliver genert, når jeg er der.
Den seksuelle spænding er steget i månedsvis. Blikke og smil...
Man bliver forvirret af alle de feromoner.
Det bliver jo farligt. Hun har flirtet mere på det sidste.
Hun laver bladmønstre i kaffen. I hånden. Kun til mig.
Må jeg sende Angie en cappuccino, så hun ved, at jeg klarer den?
Det var flot.
Hvad så nu? Han kan klare sig, men skal behandles i årevis.
Forældrene er læger. De kan ikke sige op. Og behandlingerne er dyre.
Du er da en lille lyseslukker.
- Pokkers! Kardiogent chok. - Giv adrenalin og atropin.
- Var det mig, der...? - Nej da.
- Pulsen er kun 52. - Påbegynd hjertemassage.
- Han har ikke hjertestop. - Men pulsen er under 60. To fingre!
Vi får syv aviser om dagen, og vi har højtlæsning af forfattere.
Se, en hylde med krimier. Hun elsker krimier.
Der er højtlæsning hver dag. Lige nu læser vi "Døden på Nilen" -
- så hvis du ved, hvem morderen er, må du ikke sige det.
Skal vi se på træningslokalet? Vores seneste kursus er piloxing.
Alle værelser er unikke, men alle har alarm, badeværelse og fin udsigt.
I kan selv kigge. Har I spørgsmål, så er jeg i receptionen.
- Hvad synes du, Adele? - Det er fint.
Men for lille til os. Du er læge. Du sagde, du har råd til et hus.
Vi kan ikke få børn her.
Richard. Hvor skulle børneværelset være?
Du har ret, min skat. Det er for lille.
Jeg lovede at købe et hus til os.
Nu går vi.
Jeg fik dem. Midlerne.
Fire millioner til at dyrke hjerter af stamceller.
- Jeg skal dyrke hjerter! - Det er jo fantastisk.
Jeg var vel bedre, end jeg troede. Eller også var jeg charmerende dum.
Jeg aner det ikke. Men jeg fik pengene!
Vi fjernede tarmnekrosen, men så fik han hjertesvigt.
- Åh nej... - Han er kun 24 uger.
Bliv ikke chokeret. Han var for lille.
Men vi kan øge iltmætningen, så han bliver stærkere.
- Som med væskeventilation. - Det kan give hypokapni.
- Eller elektronisk kredsløb. - Det giver luftlommer.
- Eller sætte ECMO ind. - Vi tror heller ikke, han klarer det.
Inden vi gør noget, skal I sige jeres mening.
Jeg synes, vi skal stoppe. Vi bør stoppe med det samme.
Der er mange muligheder. Vi bør udnytte dem.
Her er hans chance for at overleve. Det er virkeligheden.
Tænk som en læge. Havde en patient de odds, ville du så operere?
Undskyld. Jeg opførte mig helt uprofessionelt.
- Nej, undskyld. Jeg flippede ud. - Se nu, hvor I enes.
- Går du ud med læger, Angie? - Han synes, jeg mangler en kæreste.
Men han er genert og skal skubbes lidt.
Devin skal opereres og vil byde på kaffe, så du ikke skal være urolig.
- Devin? - Fyren fra ulykken.
- Ham, du flirter med hver dag. - Jeg aner ikke, hvem han er.
Charmerende, lidt fjollet. Du laver små blade i hans kaffe.
Dem skal jeg lave til alle. Det er de nye regler.
- Jeg tager den. - Hent din egen.
Men de vil ikke gøre noget. De dømmer ham faktisk til døden.
Chris vil bare arbejde igen, og Morgan er for træt til at tænke.
- Forældrene har valgt. Lad mig spise. - Ali har ingen rigtige forældre.
Og hun er din turnuslæge. Gør dog noget.
- Giv mig dem. Hun ævler. - Jeg læser.
Jeg mener, at forældrene ikke afgjorde behandlingen. Kun lægerne.
Matematikken blev afgørende.
- Køb din egen mad. - Devin skal have en torakotomi.
Skal du operere?
Husker du Devin, som elsker kaffe og er forelsket i baristaen?
- Og husker du mig? - Har du scoret hende?
- Hvem? - Hende med brunt hår.
- Med den lækre bagdel og perfekte... - Tænder, ja.
- Har du? - Nej, hun vil have en speciallæge.
- Så du det? - Hvad?
- Hvordan hun kiggede på mig og Zola. - Vi er lækre læger med børn.
- Jeg tror, at hun er racist. - Du tænker på mødet mellem kulturer.
Jeg er helt med. Derfor læste jeg spansk.
"Ikke? Min lille pige. Jeg er din far, Sofia."
"Giv mig et stort kys."
- Hun taler jo ikke spansk. - Det kommer hun til.
"Ikke?" Det kommer du til. Kulturerne mødes.
- Hvordan har din bedre halvdel det? - Han er nervøs. Vrisser ad patienter.
- Jeg vil finde ham en pige. - Jeg mente Julia.
Ja, naturligvis. Hun har det fint, tak.
Hej.
Jeg skal lige lytte på brystkassen.
Hej, Ali. Hvordan har du det?
- Hvorfor kalder du ham det? - Det gør vi med for tidligt fødte.
Hvis de har svage navne som Felix eller Claude...
Så får de kampnavne som Boris, Butch eller Molly.
- For at give dem lidt rygrad. - Det er godt. Vi har brug for støtte.
- Og lungerne? - Væsken er der, så jeg øgede lasix.
Iltmætningen er heller ikke så god.
Hvor er Chris?
Det ved jeg ikke. Han siger, at han ringer og informerer sin familie -
- men han orker nok ikke at være her.
Synes du, vi gør det rette?
Som læge er jeg ikke så optimistisk med hensyn til Alis odds.
Men jeg har mødt forældre... som ikke tænker som læger.
De ser alt på en anden måde. Jeg kan ikke sige, hvad I skal gøre.
Men Ali har en masse læger, som hepper på ham.
Sørg for, at han også har en forælder.
Dr. Karev.
Vi ville døbe ham Thomas efter min far.
- Er det sejt nok? - Tommy? Det er rigtig godt.
- Du tilkaldte mig. - Ja, tag efterplejen. Jeg skal hjem.
- Er der sket noget? - Adele er i dårlig form i dag.
I burde altså kigge nærmere på Rose Ridge.
Vi var på Rose Ridge. De har intet, som jeg ikke kan tilbyde hende.
Rose Ridge løser ingenting for os.
Hun brændte din hånd. Du tror, at du orker det, men jeg kender det.
Forskellen på dig og Ellis og mig og Adele er -
- at jeg har lovet Adele at være der i både medgang og modgang.
Jeg har ofte brudt de løfter. Jeg kan i det mindste ære hende nu -
- og give hende et godt hjem og den bedst mulige omsorg.
Hun skal være hjemme. Er det nødvendigt, så vil jeg også være det.
Havde du kæledyr som lille?
- Fisk, hamstre, hunde. Hvorfor? - Jeg vil bare lære dig at kende.
- Hvad hed hundene? - Lad mig se... Buster og Pickles.
- Hvad var din mors pigenavn? - Hacker du min side?
- For sygeplejerskernes vagtskema. - Det har jeg ikke.
Du har sygeplejeskemaet. Du er April Kepner. Du ved alting.
Nogen særlig sygeplejerske?
Emelie.
Hun havde dagvagter, men byttede til nat på kirurgisk.
Hun har traumer. Det er sært, men dr. Hunt godkendte det.
Hvis hun begynder at græde eller bløde, så får du! Din hacker.
- Hoftearterien er frilagt. - Så kan jeg komme i gang.
- Ved du, hvad der ville være sjovt? - Nej, ingen anelse.
Hvis Zola og Tuck kunne mødes og lege.
- Men Tuck er fem år, og Zola er et. - Hun er næsten to.
Men hun opfører sig om en treårig. Hun er moden af sin alder.
Når Tuck leger, kaster han med ting, ødelægger dem og skyder på folk.
- Zola ville nok ikke overleve. - Måske er det ikke en god idé.
Der er vel børn på hendes alder i børnehaven.
- Men de er nok ikke så modne. - Hun skal ikke føle sig udenfor.
Det ville være godt, hvis hun omgås børn med samme...
- Børn, som har samme rødder. - "Rødder"?
Du ved, hvad jeg mener.
Nu opererer vi den her tumor.
- Væsken hjælper ikke. - Han kan få bedre lungefunktion.
Du er hans far, ikke hans læge. Du må ikke give op.
- Det handler ikke om det. - Han lever!
- Vi gør mere skade end gavn. - Hvad er godt ved, at han dør?
Jeg kender dig. Vi tænker jo det samme.
Så fortæl mig, hvad vi tænker, Chris.
Vi tænker, at graviditeten ikke var planlagt. Han bør ikke leve.
At han knap nok har en chance for at overleve.
Vi vil bare have god samvittighed, når han er død.
Kan du indrømme, at du tænker noget af det?
- Gå med dig. - Du kan ikke smide mig ud.
Jeg smider dig ikke ud. Jeg tilbyder dig en udvej.
- Hvad mener du? - Tag udvejen, Chris.
Selv om du ikke kan indrømme det nu, så vil du gå.
- Hvordan går det, Torres? - Hvordan går det, Grey?
Godt. Når jeg er færdig med arterien, sætter jeg en stift ind.
Hans udkårne ved ikke, hvem han er, og nu jager bureaukraterne ham.
- Ved baristaen ikke, hvem han er? - Nej, hun har ingen anelse.
Hvordan går det?
- Dr. Altman? - Godt. Jeg har fjernet splinterne.
Hørte I om Altmans forskningsmidler?
Ja. Tillykke, dr. Altman.
Dr. Silverman på Wake Forest er dygtig. Ring til hende.
Hvis jeg ville have dit råd om mit område, så havde jeg spurgt.
Når Teddy er færdig, kan du fjerne splitterne fra armen.
- Godt. Man kan gøre... - Jeg gør det.
- Men det er lettere... - Jeg gør det, sagde jeg. Hold op!
- Du er attraktiv. - Hvem? Mig?
- Ses du og Avery meget? - Ja, men vi er bare læsemakkere.
Han er pæn. Flot knoglestruktur, dragende blik...
Ja...
Har du bemærket, at han er anspændt?
- Vi er jo bare læsemakkere. - De støtter hinanden. Lindrer stress.
- Man kan udvikle forholdet. - Udvikle det...?
I er begge to attraktive. Har du en idé til, hvordan I lindrer stress?
- Vi kan gå nogle flere ture. - Ja, det er rart.
Men I er allerede læsemakkere, så I kan udvide det forhold.
I kan blive en anden slags venner.
- Mener du...? - Ja.
- Dr. Sloan! - Alle vinder på det.
- Det her er seksuel chikane. - Snarere seksuel opmuntring.
Tænk over det, Kepner. Vær lidt loyal.
Du sørgede for, hun fik midlerne. Fortæl hende det.
- Nej. - Så siger jeg det.
- Nej, lad være. - Hun kan ikke behandle dig sådan.
Du gjorde bare dit arbejde, da Henry døde. Du er ikke ond.
Hvordan kan du vide det?
Af og til langer man ud. Måske er det dumt, men sådan er det.
Hvis hun skal have en syndebuk for at holde sig oppe, så er det mig.
Bare vær martyr, men du er chef. Det, der skete i dag, må ikke ske igen.
Vi ordnede lunge og skulder, men du har lang vej. Hvordan har du det?
- Som om jeg er blevet kørt ned. - Sådan vil det føles en tid.
Du skal bare bruge pumpen med smertestillende.
Har Angie været her? Jeg sov vel ikke fra det, vel?
- Angie ved ikke, hvem du er. - Hvad? Det er jo absurd.
- Hun husker, hvad jeg bestiller. - Det indgår i hendes job.
Hun er forvirret efter ulykken. Hun kender mig.
Vi har jo gang i noget. En flirt.
Hvad sagde hun? Fortæl, hvad hun sagde.
At hun ikke aner, hvem du er. Det er præcis det, hun sagde.
- Du har opdigtet det hele. - Nej, du forstår det ikke.
Jo, det gør jeg. Den slags sker.
Man overfortolker noget og opfører sig, som om det er virkeligt.
Det må du holde op med. Bare hold op.
- Bliver hjerte og lunger stærkere nu? - Det er planen.
- Hvornår ved vi, om det virker? - Om nogle timer. Hvil nu lidt.
- Chris skred. Jeg bliver hos ham. - Hvil nu. Det er svært at se på.
Tak for omtanken, men jeg er også læge. Nu gør vi det.
Åh gud...
- Hvad er der? - Hej.
Du tilkaldte mig.
- Jeg ville bare... - Hvad?
- Hvad laver du? Jeg har ikke tid. - Bare et kvarter...
- Nej, jeg er på skadestuen. - Det går hurtigt.
For pokker... jeg har ikke tid.
Owen...
- Mrs Webber. - Gå!
Adele! Skat...?
- Adele! - Få hende til at holde op.
- Rolig, Adele. Jeg er her nu! - Jeg ringer til politiet.
- Det er mig. Din mand. Richard. - Stop!
- Jeg er din mand. Richard. - Nej, gå din vej!
- Mine forældre kommer snart hjem. - Det er mig. Din mand.
Jeg er din mand! Jeg er din mand.
- Hvordan har han det? - Godt. Vi ved mere om nogle timer.
- Jeg ville spørge, inden jeg kørte. - Ja da.
Jeg ville gerne blive.
Men mine kolleger tager dobbeltvagter, mens jeg er væk.
Og vi er midt i et klinisk forsøg. Du kender det vel?
- Er der noget galt? - Hvabehar?
Det er 2012. Bliv ikke chokeret over, at en hvid mand har et farvet barn.
Bare ignorer ham.
Hun stirrede ikke, fordi jeres hudfarve er forskellig.
Men fordi faderens hår er så lækkert, at det næsten er perfekt.
Men datterens hår er et rod. Det er grimt at se på.
Du er hvid, men din datter er sort. Ordn dog dit barns hår.
Hvad laver du? Stop!
- Hvad er planen? - Jeg har da ingen plan.
Din plan er vores plan. Fortæl nu, hvad den er.
Planlægger du et mord eller et atomangreb? Jeg er jo med dig.
Men fortæl mig det. Jeg begynder at blive nervøs.
Jeg tror, at Owen er mig utro.
- Har du set noget? - Nej.
- Har nogen set noget? - Nej.
Har han gjort noget? Men hvordan...?
Jeg ved det ikke, jeg ved det ikke! Jeg ved det bare.
- Cristina... - Jeg er bare tosset. Ikke?
Det her er fuldkommen... tosset.
Vi har det svært lige nu, og jeg overfortolker...
Jeg er tosset. Jeg er tosset.
Godt.
- Jeg tror ikke, han er dig utro. - Det ved jeg godt.
Julia har en ven. Hun er pæn.
Lidt for pessimistisk og tatoveret efter min smag, men sød.
- Kan du ikke lide den slags? - Jeg vil jo ikke have en kæreste.
Jeg sagde intet om en kæreste. Vi kan vel bare ses alle fire.
- Det er fristende, men nej tak. - Fint nok.
Men du må være mere social.
Jeg havde en kæreste, men jeg kan ikke nu. Jeg vil ikke.
Hvad mener du med "kan ikke"?
Du elsker hende stadig.
- Du elsker stadig Lexie. - Vi ses i morgen.
Jeg længes efter neuro. Håbløse sager er forudsigelige.
Og patienterne siger, når vi skal stoppe.
Jeg fatter ikke, at Morgan kan klare det. Eller at nogen her kan.
Kom.
"Jolene Jordamo. 566 gram ved fødslen." Hun er 12 år nu og målmand.
"Benji Gellerman. Vægt: 510 gram." Han er ni år nu og spiller trompet.
Hannah Slavin, hende hjalp jeg. Hun lignede en hamster.
Faderen ringede for nylig og sagde, hun kan gå. Nogle overlever.
Hvad er der sket? Er du kommet til skade?
- Hvad er der sket med hånden? - Der er ingenting.
Gjorde jeg dig fortræd?
Nu... nu spiser vi middag. Jeg varmer lasagnen.
Jeg har Alzheimers.
Ikke?
Jo, min ven. Det har du.
Rose Ridge... det virkede hyggeligt.
- Var vi ikke der i formiddag? - Jo, det var vi.
Jeg synes, det vil være bedst... hvis jeg flytter derhen.
Det behøver du ikke. Du kan bo her.
- Jeg vil have dig her. - Jeg synes, der var fint.
Men du bor her. Sammen med mig.
Jeg vil hellere bo der.
Godt, min ven. Godt.
Man kan bede andre om råd.
Og sørge for, at man har pålidelige rådgivere.
- Sådan? - Ja. Så skal de samles.
- Hej. - Ved du, at Zola har rodet nakkehår?
Ja, Derek. Jeg ved, at Zola har rodet nakkehår.
Og så samler du alle de små hår, så de ikke spreder sig.
Men i sidste ende må man tage beslutningen selv.
Helt alene.
Og når man skal handle, og man er helt alene og sårbar...
Så er den eneste vigtige stemme den inden i en selv.
Cristina?
Den som siger det, man nok allerede vidste.
Den, som næsten altid har ret.